"DE VÄNTAR"
- Oj, förlåt. Skrämde jag dig? - Nej.
Tekniskt sett tror jag att "släck lampan" betyder att lampan ska vara släckt.
Och att du ligger under täcket.
Dröm sött.
- Nej! - Sammy, det är sent.
- Vad är det? - Tror du på spöken?
- Jag gillar spökhistorier... - Det är spökmånad nu.
- Spök-vaddå?! - Spökmånad.
På mandarin heter det egentligen "Hungrig spökmånad".
Den tid på året då de döda kan äta dig.
- Du är för liten för de där serierna. - Det beror inte på serierna!
- Suzie Cheng berättade det för mig. - Spöken kan inte äta upp dig.
Suzie säger att man måste offra till dem annars äter de upp en.
- Suzie gillar att skrämma dig. - Suzies mormor gav inga offergåvor.
Och de hittade henne med halva ansiktet borta.
En demon bet bort den biten.
- Det räcker nu. Jag ringer mrs Cheng. - Nej!
Den flickan har skrämt dig halvt från vettet.
Det går över. Snälla, ring inte.
- Vill du ha Reggie som skydd? - Jag är inte rädd.
Okej då, tuffing.
Och så var det ljuset, tack.
Ja.
Vad?
När?
Naturligtvis kommer jag. Säg till tant Mei att jag kommer.
- Vad är det? - Raymond har dött.
- Åh, nej. - Jag måste åka hem.
- Jag har möten hela veckan. - Men du måste åka, Jason.
Ja, jag vet.
- Förlåt mig, det är bara... - Vi följer med dig.
- Nej, nej. - Du klarar inte av det här ensam.
Jag ska hjälpa dig, pappa.
Kom hit.
Tack, kompis.
- Pappa, är det gåvor till de döda? - Ja. Hur visste du det?
Barn i skolan berättade det för mig.
Vad är det hon gör?
Det kallas heliga pengar till andarna. Ett slags spökpengar. Gammal vidskepelse.
Tänk om det är på riktigt? Borde vi bränna pengar till farbror Raymond?
Nej, jag tror inte det behövs.
Farbror Raymond älskade ju pengar. Han skulle nog inte vilja se att de brann upp.
- Är alla här för farbror Raymonds skull? - Ja, jag gjorde mycket för många.
Han skapade jobb genom välgörenhet. Hjälpte alla som behövde ha hjälp.
Han gav alltid tillbaks. Därför håller de på honom efter alla dessa år.
- Jag hade ingen aning om det. - Har du ofta varit här?
Visst har jag det. En gång var det centrum här i Chinatown.
- Mina vänner var avundsjuka. - Varför då?
Man kunde leka kurragömma hela dagen och aldrig bli funnen.
Kom så går vi och tittar på det. Kom nu.
Det här är inte något ställe för barn!
- Där är du ju, Sammy. - Så det här är Sammy!
Då måste du vara Sarah. Trevligt att äntligen få träffa dig.
- Ursäkta, men jag vet inte... - Xiang Wu. Din mans "medbrottsling".
- Du är vackrare än på bröllopsfotot. - Tack så mycket.
Det här är pappas farbror Xiang som jobbade med din farbror Raymond.
Du har blivit en sån stor pojke.
- Jag tror jag skrämde honom. - Farbror Xiang.
- Kul att få se dig. - Du har en härlig familj.
- Tack. - Så nu är "bensamlaren" död.
- Slutet på en era. - Farbror Raymond var en stor man.
Jason, jag tar en liten promenad med honom.
- Det var trevligt att träffas. - Adjö.
- Ursäkta mig. - Förlåt.
- Kvinnan från Shanghai! - Mannen med den gyllene linsen!
Du ser prima ut. Och det här måste vara tronarvingen.
Det här är Blake, mammas kompis. Vi jobbade ihop på tidningen.
- Hej. Trevlig att träffa dig unge man. - Hej. Tack så mycket.
Är du tillbaka?
Vi är här på grund av Jasons farbrors begravning.
- Vad är det du plåtar? - Något som tar en och en halv dag.
- Kan vi gå nu? - Javisst.
Han har rätt, vi borde gå vidare. Min huvud håller på att gå i bitar.
- Vet du var det finns något apotek? - Ja, precis runt hörnet.
- Trevlig att se dig. - Trevlig att se dig också.
- Sköt om dig. - Du också.
- Hej då. Nu går vi. - Hej då.
- Hejsan. - Har ni Ipren?
- Precis där borta i hörnet. - Jag är strax tillbaks.
"Spöken och demoner"
- Gillar du spöken? - Ja.
- Vet du vad det är just nu? - Hungriga spökens månad.
Du vet till och med det rätta namnet.
- Vill du veta en hemlis? - Javisst.
Alla såna där offergåvor, frukten, bakverken, de brända pengarna...du känner väl till det här?
Det spelar egentligen ingen roll.
- Vet vad spöken egentligen gillar? - Vaddå?
Barn.
Oroa dig inte. Den är borta.
- Var det ett spöke? - En yunguay. En demon.
Arga spöken kan bli demoner. Därför försöker vi hålla sams med de döda.
Den här tiden på året när de döda vandrar bland de levande...
bör de som kan se de döda vara väldigt försiktiga.
Varför kan inte alla se spöken?
De flesta kan bara känna rädslan, för att kunna se krävs en speciell sorts...
och mycket känslig själ.
Har ni något mot huvudvärk?
Er medhjälpare sa att det fanns här bakom, men jag kunde inte hitta något.
Jag ser att gåvan gått i arv från mor till son.
Vilken gåva?
Mot huvudvärk, gör te av det här ihop med kokat fiskhuvud.
Tack, men jag är inte mycket för te. Har ni inga vanliga tabletter?
Att ta piller mot åkommor den här tiden på året...
är som att bygga skyskrapor av halm.
Eeh...vi måste gå. Tack för hjälpen.
Vänta lite!
Ni har kommit på grund av "Bensamlaren"?
För Raymonds begravning, ja. Hur visste ni det?
Om det blir för jobbigt, kom då till mig. Min dörr är alltid öppen.
Tack.
- Tack, tant. - Imorgon går jag till marknaden.
Jag kan köpa vad helst du vill ha. Du måste vara van vid kinesisk mat.
- Eller är du less på den? - Nej, det går alldeles utmärkt. Oroa dig inte.
Så klart jag oroar mig. Ihop med din farbror vande jag mig med det.
Tycker du inte om det? Vill du ha något annat?
Försök, snälla Sammy. Du vet ju att du måste åtminstone testa en gång.
- Hon vill veta om du gillar anka. - Han älskar anka.
Pratar du inte kinesiska?
Han kan några ord.
Ni har bott i Shanghai och han pratar inte kinesiska?!
Han går på Internationella akademien.
En utmärkt skola som lär honom språket tills vi flyttar hem igen.
Jag förstår.
- Det här smakar fantastiskt. - Kryddorna är underbara.
Är allt okej?
Jag mår bra. Min huvudvärk kom tillbaka.
- Mår du bra, mamma? - Bara bra. Sitt bara kvar du.
- Vad är det för fel på henne? - Hon får migränanfall ibland.
Jag ska se om hur hon mår.
Mamma mår bra. Ät din mat nu.
Vill du veta en hemlighet?
Jag har glass till efterrätt.
- Fan, jag har ingen mottagning här. - Det var så bisarrt.
Jag mådde inte bara illa, det var som om maten...
rörde på sig.
- Nu måste vi få lite sömn. - Hela stället känns konstigt.
Det är kusligt.
Känner du inte det?
Det är som är kusligt är att jag är i mitt gamla pojkrum...
- ...med en flicka i min säng. - Din tant Mey har inte ändrat sig.
Hon tål mig inte fortfarande.
- Det är inte sant. - Snälla, du hörde ju.
- "Tänk att han inte pratar kinesiska". - Hon har faktiskt en poäng.
Du sa att vi skulle vara i Kina i högst 2 år.
Vi var eniga om att han inte skulle komma hem utan att kunna engelska.
Vad är då poängen? Vill du inte att vi ska flytta tillbaks?
Älskling, förlåt mig.
Jag vet att det varit tufft för dig. Kontoret i Shanghai är snart klart.
Vi ska flytta hem snart, det lovar jag.
Litar du på mig?
Varför kallade de fabror Raymond för "Bensamlaren"?
För länge sen tog han immigranternas ben tillbaks till Kina för "återbegravning".
Varför?
På grund av vidskepelse.
De tror att om man inte begravs nära sina anhöriga...
får själen ingen ro.
Bara benen?
Ja.
Efter 7 år grävde han upp dem...
rengjorde dem och gjorde en viss ceremoni med farbror Xiang.
Jag tror att det var det viktigaste "Välgörenhetsklubben" gjorde på den tiden.
- Varför har du aldrig berättat det här? - Tja...
det hände långt innan jag föddes.
Man pratade aldrig mycket om det.
Vilken släkthistoria!
- Vi har alla skelett i garderoben. - Ja, fast dina är verkliga.
Snyggt svar.
Släck nu.
Hallå?
Allt är okej, lillgubben. Nu är jag här.
- Vad är det som händer, mamma? - Jag tror du gick i sömnen, raring.
Tillbaks till sängen nu.
- Jag kan inte gå tillbaks, mamma. - Varför inte, gubben?
- Det är mycket jobb jag måste göra. - Jag tror du fortfarande sover, gubben.
- Slut bara ögonen. - Jag kan inte. Mycket jobb att göra.
- Hur mår Sam? - Han sover.
Stackars liten.
Att ingen av er vaknade? Han skrek som en stucken gris.
Förlåt mig. Jag tog min sömntablett.
Jag struntar vad det står i kontraktet. Vi måste betala hela beloppet.
Jag vet att det är lättare med mig där, men jag är på begravning för guds skull.
Jag ringer dig senare.
- Kan de inte klara sig en vecka utan dig? - Tydligen inte.
- Ni kan åka. Jag klarar mig. - Nej, tant. Det är för tidigt.
- Vi åker ingenstans. - Affärer kommer i första hand.
Det sa alltid Raymond.
- Vi behöver juice. - Jag går.
Nej, jag måste se solen. Jag är strax tillbaks.
Lurade. Tajmingen kunde inte varit värre.
- Åk du. Jag stannar och hjälper henne. - Jag kan inte lämna dig med ett sjukt barn.
Han är inte sjuk. Han gick bara i sömnen.
- Han har aldrig gått i sömnen förut. - Han har aldrig ätit Jelly förut heller.
Eller sett en död människa. Han har mycket att tänka på.
- Är du säker? - Vi klarar oss fint.
Du är bäst. Jag går och packar.
- Förlåt, jag såg dig inte. - Sover han?
Jag tror han håller på att få feber.
Hur öppnar man fönstret där inne? Det har fastnat och rummet är så kvavt.
- Jag kan göra det. - Nej, det behövs inte.
Varför lägger du inte dig ett slag? Du sov inte på hela natten.
Jag ska vaka över honom.
Jag ska gå och ta en dusch. Tack.
Bort från min, din häxa!
Du pratar ju kinesiska.
- Du ljög för mig. - Jag ljög inte. Du ljög!
Vilken typ av pojke ljuger för en gammal dam?
Vilken typ av gammal dam ljuger för sig själv?
Mamma, jag mår inte så bra.
Herregud!
Vad har hänt med dina armar?
Jag vet inte...han var nere i källaren.
Det finns ett badrum där. Han kan ha hittat något, men...
Han mådde bra. Han hade bara gått i sömnen.
Hur mår han?
- Han är fortfarande inte kontaktbar. - Vad? Han var ju ett friskt barn.
Det är för tidigt att säga. Vi gör ett flertal tester på honom.
Vad är det med hans armar?
Ni sa att han hade lekt på en industritomt.
Kan det ha funnits någon typ av färgämne där?
Han var i min källare. Där har inte funnits färgämnen på 40 år.
När kommer han att vakna?
Det är svårt att förutspå i såna här fall.
- Vi får provsvaren imorgon. - Jag måste få se honom.
Sköterskan hämtar er om en liten stund.
Vi ska ta er och er son genom det här.
Tack.
Vi tittar till Sammy nu. Kom.
Jason? Jason, vänta lite.
Jason, du måste komma tillbaks. Något hemskt...
Jason? Hallå?
Hallå!!
Fan också!
Hjälp! Hjälp!
- Vad är det som har hänt? - Vad har hänt?!
Han var skadad.
Ni kanske borda vila lite.
- Ni kan inte sitta här varje natt. - Något är fel!
Något är mycket fel!
- Javisst. Er lilla pojke är ju sjuk. - Jag vet att han är sjuk!!!
Varför kan ni inte säga mig vad som är fel med honom?!
Vad är det som händer med min son?!
Vi gör allt vad vi kan. Det gör vi verkligen.
Förlåt mig. Jag bara...
Det är okey. Vi förstår.
Ibland blir det bara för mycket.
Jag tar en liten promenad.
Om något händer...
Om något händer...ring mig.
- Snälla. - Naturligtvis.
Jag älskar dig.
Ni sa...
Ni sa om det blev för mycket kunde jag komma hit.
- Var hittade du den här? - Framför min son.
- Han hade gått i sömnen. - Det här är en gravlåda.
En vad?
De avlidnas ben skickades till Kina i såna här.
- En person per låda. - Är den gjord av bly?
Eller något giftigt?
Här! Hennes namn var Cheng Lu från Kuandung-provinsen.
Hon var 17 år när hon dog.
Flickan!
Har du sett henne?
Har har hela tiden...
mardrömmar i vaket tillstånd.
De av oss som ser när vi drömmer...
är vaknare är någonsin förr.
Jag ska visa dig något.
Jag skriver ner mina drömmar för att lära mig om världen bortom den här.
Här!
Första gången jag såg din pojke kände jag igen honom.
Den drömmen hade jag för över ett år sen.
- Vad har du gjort med min son?! - Jag har inte gjort något.
Vad har du gjort med honom?
Enligt det du beskriver låter det som om anden har honom.
Hans själ.
Förlåt mig.
Jag tror knappt förstå att jag gjorde det där.
Ni är rädd och förvirrad. En mor i desperation för sin son.
Det är naturligt.
Om jag skulle tro på allt det där, vad ska jag ta mig till?
Ta reda på vad anden vill ha av dig.
Ta reda på mer om Cheng Lu. Är det här hennes gravlåda och...
var är då hennes ben?
Det sägs att om benen inte begravs nära ens anhöriga...
kan inte anden få ro.
- Så jag måste hitta hennes ben? - Kanske.
Fråga Raymonds änka.
Förr i tiden arbetade många unga flickor på hennes fabrik.
Okej.
Du måste skynda dig. Ett barns själ är väldigt skör.
Tack.
- Sarah, hej. - Hej.
- Tråkigt det här med pojken. - Tack.
- Ben Lee, en gammal affärsbekant. - Hej.
Var snäll och sätt dig.
Vad är det där?
Det här låter kanske konstigt, men...
jobbade det en flicka här för längesen som hette Chen Lu?
Det kommer jag inte ihåg. Många flickor jobbade hos oss.
- Det var 40-50 år sen. - Blev hennes ben lämnade kvar här?
Hennes vad?
Farbror Raymond förde tillbaks ben till Kina. Blev några ben lämnade kvar här?
Välgörenhetsföreningen slutade med det där för många år sen.
Kommunisterna kom till makten och stängde gränserna även för de döda.
- Många ben blev kvar här. - Vad hände med dem?
De förblev begravda. Man slutade gräva upp de döda.
Tack.
Vad sa doktorn om Sam?
Fortfarande ingen förändring.
Fanns det något arkiv över de anställda? Jag såg några arkivskåp där nere.
- Vi kastade dem för många år sen. - Får jag ta och leta runt lite?
- Nej! - Nej!
- Varför är det lås på fabriksdörren? - På grund av det som hände med Sam.
- Det finns farliga kemikalier där nere. - Vad gör då lastbilen utanför?
Om du inte vill ha någon där nere, vad gör de då här?
De arbetar åt mig.
Hon tillåter mig att lagra varor på lagret.
Tyvärr mina damer, nu måste vi gå.
- Vad är det ni döljer för mig? - Sarah!
Jag förstår vilken stress du upplever just nu.
För din sons skull borde du vila dig lite.
Varför förolämpar du mina gäster? Vad är det för fel på dig?
- Kan jag inte få se på arkiven? - Det finns inga arkiv!!
Vem skötte arkiven i 50 år?
Jag fick ditt meddelande. I koma? Jag borde aldrig ha åkt.
Jag älskar dig och tar första bästa flyg. Vi ses snart.
Låt mig gissa...du har ändrat dig och vill börja jobba igen?
- Jag behöver hjälp. - Jag ställer upp.
Vet du var jag kan hitta arkiven över immigranter som jobbade på en fabrik på 40-talet?
Jobbar du på ett reportage?
Jag behöver bara informationen. Snälla.
Okej. Jag ska göra ett försök och se vad jag kan hitta.
Jasons farbror ägde en tygfabrik i Chinatown, Sy fabrics eller något liknande.
En tygfabrik?
Jag tror inte de förde arkiv över sånt.
Vad menar du? Det måste finnas löneuppgifter, immigrationspapper, någonting?
Tänk efter lite...en kinesisk tygfabrik på 40-50 talet...
flickor som kom direkt från flyktbåtar från Kina... det finns absolut inga arkiv över det.
- Menar du en slavfabrik? - Jag vill inte prata illa om dina släktingar, men...
Vänta lite, det fanns ett frakföretag också...
- Sy Imports, eller hur? - Ja.
Jag hålle fanimej på att bli blind.
Här är det. Klagomål till arbetsnämnden...
men arbetarna ville inte vittna. Det var 1949.
Det var en undersökning på 70-talet också. Anklagelser om smuggling.
Otillräckliga bevis. Åtalet las ner.
- Var det droger? - Djurdelar.
- Djurdelar? - Ja, häromkring mest björn.
Jag gjorde ett reportage om det för några år sen.
Björn är en riktig delikatess i Kina. De gör soppa av dem.
- Motbjudande. - Det är värre än så.
De använder björngalla i sina traditionella mediciner.
De sticker en kateter in i björnens gallblåsa.
Suger ur all galla. Otäckt. Urholkar björnen.
Varför skulle Jasons fabror vara inblandad i någonting sånt?
Det är illegalt och värd en förmögenhet om man kan föra in det i Kina.
Jason?
Ja, det här är Sams mamma.
Herregud, jag kommer genast!
- Vad har hänt? - Vi fick ta honom till operation.
- Han fick hjärtsvikt. - Vad?
Doktorn är hos honom. Han kommer att klara det här.
Jag ska ge dig lite vatten.
Mår ni bra?
Ni borde verkligen sätta er ner.
- Ni måste ta hand om er själv. - Jag mår bara bra.
Jag ska kolla hur det går med honom.
Det här är inte verkligt. Det här är en mardröm.
Er pojke har blivit sämre, eller hur?
Det är logiskt. Spökmånaden är över imorgon bitti.
När solen går upp bryts bandet mellan deras och vår värld.
- Och er son är förlorad. - Sluta!
- Jag kan inte låta ett barn gå under. - Gör något då!
Det finns något du kan försöka, men det är väldigt farligt.
- Vad? - Följ mig.
Att stanna här och vänta, hjälper det din pojke?
Offergåvorna vi ger på gatan är bara dekorationer.
Det ger de levande en falsk trygghet.
Om man vill ha något av andarna måste man offra något värdefullt.
Den här tiden på året möts de levande och de dödas riken...
och världen kastas in i galenskap.
Och andarna, drivna av sitt hämndbegär...
är kraftfullare än någonsin annars.
Men du har inget val.
Om du vill rädda din son måste du möta dem nu.
Det här skyddar dig.
Likaså de här.
- Vad är det där? - Du ska ha det med dig.
Vart ska jag?
Där olyckliga andar hålls fångna, där de har lidit som allra mest.
Skynda dig. Du har bara tid tills soluppgången.
Du kommer att se med de dödas ögon, men låt dem inte ta på dig.
De kan inte röra dig om du inte tillåter det. Tillåt det inte!
Annars fånger de dig i sin värld, precis som de gjorde med din son.
De argaste andarna förvandlas till demoner.
De är sluga och kan anta alla skepnader.
Apelsinen är emot cardiandemonen. Så att du släpps in.
Trumman kallar på de döda.
Slå på den endast en gång.
Och det sista steget...
Sprutan innehåller ett gift som för dig till dödens gräns.
För att kunna se som de döda måste du förena dig med dem.
Jag klarar inte av det.
- Jason, tack och lov att du kommit. - Vad håller du på med?
- Försöker att rädda Sammy. - Är Sam här?
- Nej... - Kom nu.
Jag ska hjälpa dig.
Kom nu! Vi måste ta oss till sjukhuset.
Du är smart för att vara kvinna.
Jag vill ha dig ikväll.
Farbror Raymond...
- Jag tror den här är klar. - Bra. De kommer och lastar imorgon.
Spionerar du på oss?
Ni skickar aldrig benen. Ni smugglar björndelar istället.
Jag förstod att hon skulle bli ett problem.
Hur kan ni göra så här? Benen måste få komma hem.
Vi kan skicka hem dina ben.
Nej.
- Jag ska inte säga något. - Raymond!
Kan vi lita på henne?
- Snälla Raymond. - Håll käft!
Jag är Mr Thai för dig.
Hon kommer inte att skvallra. Se på henne.
Om du säger ett ord, skär jag ut din tunga och låter dig äta den.
Förstår du?
Tillbaks till arbetet!
Vi kan inte lita på henne. Hon tänkte skvallra.
- Vart flyttar vi henne? - Vi måste vänta tills det blir mörkt.
Hon får ta hand om det. Det var hon som ställde till det.
Hon får städa upp.
Mamma?
Nu sticker vi.
Slappna av, Sarah. Slappna av!
Ta bort dem från mig. Ta bort dem!
De är där så att du inte ska kunna göra dig själv illa.
Nej, du förstår inte. Vi måste rädda Sam.
Doktorerna gör allt de kan.
Vad är klockan?
Hon är halv fyra på morgonen. Du måste vila dig.
Tiden går ut vid soluppgången.
Ska vi kalla på doktorn?
Fråga henne.
- Fråga henne om benen. - Vilka ben?
Du skickade inte alls några tillbaks till Kina, eller hur?
- Jag gör henne upprörd. - Sarah...
Inte nog med att du lät dem arbeta ihjäl sig...
du lät dem inte ens få ett vilorum.
- Jag ska kolla med Sam. - Håll dig borta!
Släpp inte henne i närheten av honom.
Din tant och farbror drev en slavfabrik...
- Och de dödade en flicka. - Vad pratar du om?
Hon hette Cheng Lu. Hon såg var de gjorde och då dödade de henne.
Flickans ande håller Sam fången.
Före soluppgången måste vi hitta hennes ben annars får vi aldrig tillbaks vår pojke.
Jag älskar dig.
Men jag ska kolla till Sam. Jag ska kolla honom själv.
- Jag är strax tillbaks. - Lämna mig inte här.
Låt mig komma med dig!
Det kan handla om timmar. Jag beklagar verkligen.
- Vem var Cheng Lu? - Vad sa du?
Cheng Lu.
- Arbetade hon för dig? - Många arbetade för oss.
Hur mycket betalade vi dem som arbetade för oss?
- Varför frågar du det? - För att jag vill veta!
Jag vill veta om de gick vidare, gick i skola, startade eget...
Det räcker nu!
De avgudade oss.
De gjorde som de blev tillsagda och de var tacksamma för det.
Verkligen?
Så ni drev alltså en slavfabrik.
Och hur är det då med Sarah, min fru?
Vad har hon mer sagt som är sanning?
- Jag vet inte vad jag ska göra? - Du måste lita på mig.
Snälla...
De håller fortfarande på med det.
Borde inte ni vara på sjukhuset?
- Vad fan är det som pågår här? - Var inte en idiot!
- Det är bara affärer. - Ja, men det där är mitt företag.
Ni har utnyttjat mig.
De murade igen det.
Det fanns ett rum bakom där ni dumpade benen.
- Din kvinna är galen. - Ta det lugnt.
Vad tar du dig till?!
- Berätta hur man tar sig in där. - Det finns ingenting att se.
Vad har du ställt till med?
Sarah, nej!
Där har du dina ben.
Räddar det här din son?
Vi ska skicka hem er.
Snälla...
Kan vi få tillbaks vår son?
Nu åker vi.
Jag vet inte vad jag ska säga...
Det är ett mirakel.
Kan vi åka hem nu?